"В равнините и планините на Американския Запад
дойдоха не само заселници, но и европейски трапери.
принц Вилхелм, херцог на Вуртенберг, граф Франческо Арезе,
граф Режи де Тробриан, княз Алексис с водач Бъфало Бил,
сър Ричард Бъртън, Оскар Уайлд, Ръдиард Киплинг, Чарлз Дикенс,
сър Ричард Гор с водач Джим Бриджър и още стотици други.
Някои дошли само за лов и пътешествия, а други се заселили,
един-двама станали разбойници.
Те и потомците им помогнали на народите на Северна Америка
да изградят авантюристичния Запад... "
Луи Л’ Амур Холивуд, Калифорния
ШОН КОНЪРИ
БРИДЖИТ БАРДО
СТИВЪН БОЙД
ДЖАК ХОКИНС
ПИТЪР ВАН АЙК
ХОНЪР БЛАКМАН
УДИ СТРОУД
ЕРИК САЙКС
АЛИГЗАНДЪР НОКС
ВАЛЪРИ ФРЕНЧ
ШАЛАКО
по романа на Луи Л’Амур
Музика: РОБЪРТ ФАРНЪН
Режисьор: ЕДУАРД ДМИТРИК
Отличен изстрел, графиньо!
Беше прекрасна! Нали, Фредерик?
Благодаря, но от това разстояние не бих могла да пропусна.
Великолепен трофей!
Изглеждате доста облекчен, г-н Посланик.
О, да, вече се опасявах, че ще се върнем с празни ръце.
Това е невъзможно. Да полеем първия си трофей.
Извинявам се за температурата, но какво бих могъл да сторя.
Не се безпокой, Мако, и топло става.
Не топло, а по-скоро недостатъчно охладено, бароне.
Нали не сме приключили?
Време е да отбележим успешния ден и да устроим лагера си, драга моя.
Всичко вече е готово, бароне. Елена?
- Сега, Хенри.
Помолих те да се държиш на положение. - Моля те, Хенри...
Трябва да направим добро впечатление.
Вдигам тост за тази чаровна и красива графиня, поразяваща точно в целта...
който и да е той...
Прекрасно казано, г-н Посланик. - Благодаря, бароне, държа се още.
Какво ще кажеш за малко от тези... мехурчета.
Не, благодаря!
Ако ми бяхте жена, сега щяхте да го ближете от земята!
Но не съм, нали г-н Фолтън? - Не, мадам.
Вие сте негова. Защо ни гледа той?
Това не би трябвало да ви безпокои. Той друго и не може да прави.
Погледнете надясно!
Лешояди. Вероятно следват миризмата на кръв.
Хайде, Фредерик!
Върви с нея, Фредерик.
Не съм дошъл чак дотук, за да гоня лешояди!
Не можеш да я оставиш сама.
Някакви опасности, г-н Фолтън? - Не, освен койотите.
Уилс, наглеждай я.
Върни я в лагера.
Стреляйте!
- Свърших патроните.
Добре ли сте? - Да.
Върни я в ранчото и ги предупреди, Шалако...
Защо не му помогнете?
Аз съм мъртвец...
Защо се отделихте? - Наложи се...
...само за няколко минути. - Тук никога не се остава сам.
Дори и от приличие.
Но водачът ни г-н Фолтън каза, че тук няма индианци.
Боски Фолтън? - Да.
По-сериозно е, отколкото предполагах.
Тръгваме. - Ами той?
Мъртъв е. - Няма ли да го погребем?
Един избяга и ще доведе другите. Хайде.
Откъде знаете? - Селището им е на 170 км оттук.
Не може да са дошли дотук сами. - Но защо ни нападат?
Та ние сме само ловна дружина. - И те са излезли на лов.
Г-н Уилс знаеше името ви.
А, да...
Вие ли сте графинята? - Аз съм графиня Ирина Лазар.
Казаха, че имало графиня. - Кой?
Армията. Искат да се махнете оттук.
Защо? - Защото мястото ви не е тук.
Какво? - Мълчете.
Запазете спокойствие и се дръжте като графиня.
Какво ще рече това? - Само не припадайте.
Млади воини искат мъст!
Жена умира! Шалако умира!
Атакували са първи и са убили водача им.
Ти и жена убили три апахи!
Можеха да са четирима - пуснах единия.
Баща ми казва: "Губи време за приказки!"
Кажи му, че идвам сам и с мир.
Хора на жена носят пушки, нарушават спогодби, нахлуват в земя.
Но аз идвам сам, а не с армията.
Ако убиете мен или ловната дружина, ще се намеси армията.
Колко ли от хората ти ще бъдат избити този път?
Баща ми казва: "Какво прави?"
При изгрев слънце ще поведа ловната дружина извън резервата.
Имаш думата ми. - И моята.
Баща ми казва: "До изгрев слънце. "
Имаш мъдър баща.
Дано се провалиш, Шалако.
Били сме се твърде много в миналото. - Да, били и оживели.
Мой дух живее вечно, ако убия теб, преди умра.
Познайте колко. Бароне, колко са според вас?
Седемнадесет? - Четиринадесет?
Проклет да съм! - Нещо не е наред ли?
О, не, мадам, свикнал съм с подобни гледки.
Поздравления за виното, Мако. - Благодаря, бароне.
Как е очарователният ти кървясал поглед, Боски?
Не сме дошли дотук, само за да пием вино, нали?
Недоволен сте от напредъка ли, сър Чарлз?
Не, просто очаквах да видя прословутите бизони.
Тук има много, нали Фолтън? - Сутринта ще намерим.
Идват!
Шалако!
Ирина, опасявах се, че... - Фредерик!
Г-н Уилс е мъртъв.
Джулия, г-жо Кларк, моля, помогнете на графинята.
Фолтън?
Що за глупост е да доведеш хората в тези земи?
Какво стана с Уилс, Шалако? - Мъртъв е, заедно с трима индианци.
Трябваше да го предвидиш. - Апахите ли?
Да, Чато. - Кой е Чато?
Фолтън, дай разпореждане за вдигане на лагера.
Момент! Фолтън прави, каквото му наредим ние.
Каквото му наредя аз! Нямаме честта да се познаваме, сър.
Казва се Шалако Карлън, преди беше в армията.
Вие ли сте баронът? - Фридрих Халщат.
А това е ловната ми дружина.
Всички трябва да напуснете до един час, бароне.
И къде да отидем? - Извън резервата.
Ако индианците се разбеснеят, армията ще ни защити.
Изглежда не разбирате, господине. - Сенатор... Хенри Кларк.
Като сенатор би трябвало да знаете, че армията няма достъп тук.
Но ние имаме разрешение като ловна дружина.
Вие сте банда бели, нарушаващи спогодбата.
Спогодба? С диваци?
Нарушавали сме много такива в миналото,
но тази е сключена с моя помощ.
Армията ще ви посрещне на границата на резервата
и ще ви отведе в безопасността на цивилизацията.
Защо не седнете при нас? Ще обсъдим как да се справим с апахите.
Мако.
Г-жо Кларк, как е графинята?
Доколкото е възможно да е добре след убийството на индианец.
Съвсем сама?
Наистина ли трябваше да застреляш дивак, Ирина?
Какво беше усещането?
Не е като да убиеш лъв. - Все пак е индианец.
Това беше човек.
Трепериш. - Водата е студена.
Прекрасна е! Майката на Чарлз имаше подобна огърлица.
Преди да се оженим, казваше:
"Скъпа, след сватбата с Чарлз, ще ти я подаря."
Не посмях да попитам дали я изгуби на карти или конни състезания.
Носи я, щом ти харесва.
Толкова ли е незначителна за теб?
Сигурно нищо, което имаш по право, не е от значение.
Те щяха да ме убият, Джулия. - Бе глупост да тръгваш сама.
Ако бе останала с Фредерик, нямаше да се случи нищо.
Той ужасно се притесни. - Това едва ли е от значение.
Няма по-важно от това. Фредерик държи на благоприличието.
Ако искаш да му се харесаш... - Едно е да опиташ да уреждаш брак,
но съвсем друго - да настояваш за това.
Убеден съм, г-н Карлън, че загубата на хората им ще обезкуражи диваците.
Бароне, апахите никога не се обезкуражават. Те се раждат воини.
Те не четат учебници, но прекрасно владеят стратегията и тактиката.
А вие сте чели? - Да.
В сравнение с тактиките на апахите, те са пълна подигравка.
Ирина, изглеждате чудесно за човек, преживял подобно нещо.
Кога тръгваме, Фредерик? - О, нищо подобно, скъпа моя.
Мако, сервирай на дамите. - Но г-н Калан не ви ли обясни?
Да обясни ми, а аз му обясних, че това не е проблем за нас.
Има проблем. С г-н Калан дадохме дума, че ще напуснем резервата.
Простете, графиньо, не се присмивам на вас,
а, защото се чувствате обвързана с думата си към някакви апахи!
Г-н Карлън съвсем не го намира за забавно, Хенри.
Никак дори. Сигурно няма да ви е толкова смешно, когато ви нападнат.
Ако обичате, мерете си приказките, Карлън.
Като гост в страната ви, г-н Карлън, ще постъпя според обичаите ви.
Да гласуваме, господа. Сър Чарлз?
И дума не може да става да бягаме от някакви диваци.
От опита ми в Индия знам, че отстъпим ли веднъж,
това може да се окаже фатално.
Сенаторе? - Никога не съм воювал,
но мога да държа пушка и бих им дал добър урок.
Г-н Фолтън?
От индианци не бягам, бароне. - Г-н Карлън?
Лошо се е наранил, полковник, няма да стигнете далеч с него.
С колко стрелци разполагате?
Бъфало, Фолтън, аз, Хакет, Маркър, Джонсън...
16, без да броим чужденците.
Рохас, вземи Бъфало и още двама.
И напълни варелите с вода.
Донеси тук всички амуниции, които успееш да намериш.
Половината сложи горе, а другата половина - тук долу.
Рохас? - Да, сър?
Колко смяташ, че можете да удържите тук?
Два... може би три дни.
Оседлай ми един добър кон. - Във вашето състояние ли, полковник?
Да, прав си, първо ще подремна два часа.
Но помни, не повече от два часа. - Да, полковник.
Кога ще дойдат? - Още на зазоряване.
Г-н Карлън, днес се ядосахте, че съм се отделила от г-н Уилс.
Да, но сега ситуацията е съвсем различна, графиньо.
Сега ме чакат два часа сън и здраво препускане до границата,
за да убедя армията, че трябва да дойде тук.
Ще ми отнеме 2-3 дни и с малко повече късмет ще ви заваря още живи.
Трябва ви добър кон. Вземете моя.
Арабски ли е? - Да, искам да е в безопасност.
Добре е приятелите ви да спят горе. Там е по-сигурно поне засега.
Освен ако баронът не се страхува от височини.
Май не го харесвате особено. - Не, той създава проблеми.
Упорити и безполезни проблеми.
Но вие сте твърде красива, за да умирате.
Предлагате да изоставя приятелите си и да тръгна с вас?
Бихте могли да постъпите и много по-зле.
Но една дама трябва да живее според етикета...
Ако оживее.
Господа, чували ли сте за Ханибъл Хамлин от Мейн?
Хенри, господата надали се интересуват от американска политика.
Политиците са голяма досада на сафари, бароне.
С техните вестници, шах, дами и бренди с пура...
Няма никаква причина да сте чували за Ханибъл Хамлин.
Бил е вицепрезидент на Линкълн през военните години.
Смениха го с Джонсън през 64-та, а знаем какво стана с Джонсън.
По времето на тази конвенция през 60-та
бях още сенатор и тъкмо се бях оженил.
Бихте ли повярвали, бароне...
...по времето на тази конвенция ме гласяха за втори във властта.
Пардон.
Какво става тук, по дяволите? Къде е Ирина?
Не разбираш ли, че целият ни план се проваля?
И какво предлагаш да направя? - Намери Ирина.
Направи необходимото да ги събереш отново с барона.
Идеята беше твоя. Сама каза, че ако уредя пътуването,
ти ще ги сватосаш.
Е, аз домъкнах барона и уредих онзи идиот Кларк!
Чарлз, ще те чуят! - Нека!
Не разбираш ли, че нямаме достатъчно пари, за да се върнем в Англия?
Но дори да имахме, вероятно ще ни арестуват за дългове.
Теб ще арестуват за дългове, любов моя!
Ти си ми съпруга.
Или възнамеряваме да се задомим с онзи... каубой?
Не ставай глупак! - Не съм глупака, за който ме смяташ.
Но този път ме изненадваш, Джулия.
За първи път наистина падаш толкова низко.
Така и не ме опозна, Чарлз. Винаги съм се задоволявала с наличното.
У дари ме и наистина всичко отива по дяволите.
Може би ще те оставя на апахите.
Обноските им с дамите определено са доста интересни.
Просто служех на каузата малко по-добре от Ханибъл Хамлин.
Нямаше къде да търсят нов вицепрезидент и ето ме мен
през 65-та.
Тогава ни сполетя трагедия.
Представете си само...
Разбира се...
...дори не ме преизбраха за сенатор.
Хенри, бих искала... - Няма нищо, любов моя.
Знаеш, че никога не съм те винил за това.
Бихте ли ме извинили. Ще си лягам.
Момент!
Бароне, спрете ги! - Полк. Карлън ни даде заповеди.
Полковник Карлън?
Карлън? - Насам.
Даваш заповеди в моя лагер? - Не, Фредерик, помолих го за помощ.
Ако индианците ни атакуват утре, ни трябва подкрепление от армията.
Утре сме на лов за бизони.
Бароне? Мислех ви за инат, но сте нещо друго.
Вие, сър, сте един тъп кучи син!
С удоволствие бих те убил.
Мила, щом си толкова разтревожена,
няма лошо да вземем елементарни предпазни мерки.
Да съберем вода във всички възможни съдове.
Г-н Фолтън, уредете вахта.
Ханс, провери дали оръжията са заредени.
Извинявам се заради Карлън.
Не сте съгласна с мен, нали? Сърдите ли се?
Разбирам ви, Фредерик,
предпочитате да умрете, отколкото да покажете слабост.
Естествено, с вас си приличаме.
Убеден съм, че трябва да се оженим.
Не е сега моментът... - Да, но би бил разумен ход.
Разумен... да.
Но обичате ли ме, Фредерик.
Това важно ли е, Ирина?
Сега по-важно е да оцелеем.
Скъпа моя, дори да имахме само вас и тези пушки,
животът ни би бил в пълна безопасност.
Приятни сънища.
Не!
Пак ще се срещнем, г-н Карлън. - Не разчитайте на това, бароне.
Бъфало, Рохас, горе с мен!
Залегнете, мадам!
Ханс, спри ги!
Стреляйте, мадам, все едно са летящи патици!
Помогнете му! - Да, мадам. Рохас, слез долу!
Стой тук! - Отивам да помогна на барона.
Ще ни избият всички! - Кротувай!
Хайде, бароне, прикриваме ви!
Във фургона има още от хората ни.
Излизайте от фургона!
Защо не атакуват? - А защо да го правят?
Не можем да избягаме.
Слизам долу да видя кои са останали живи.
Лейди Дагът, нуждаем се от помощ.
Трябва да държите краката му.
Лейди Дагът, направете, каквото ви моли.
Искаш да те убият ли? - Всички ще умрем!
Идиотка! Знаеш ли какво ще ти сторят? - Не ме интересува!
Фолтън, прескачат стената!
Чакайте! Изтеглят се.
Виж! Затова се изтеглят.
Ще изразходват амунициите.
Не стреляйте! Не виждате ли, че се изтеглят?
Маркър, Лутър...
Приготви каретата. Разчисти онзи фургон и го запали.
Джонсън, оседлай конете.
Отблъснахме ги! - Друг път! Това е димен сигнал.
Сега може би ще можем да отпътуваме към форта, Фредерик.
Май нямаме друг избор.
Съберете останалите коне и ги впрегнете във фургона.
Мако, започни да пренасяш запасите.
И кажи на Фолтън да дойде горе при мен.
Стой на място! - Какво си мислиш, че правиш?
Маркър, вземи им оръжието!
А конят на Шалако? - Нищо не става вече от него.
Сенаторе, не е нужно да вземате нищо.
Сега това ми се струва най-разумното, което може да се направи.
Занесете ги в каретата, господа. - Баронът те вика горе.
Отнесете ги в каретата, господа!
Лутър, наглеждай ги.
Къде си, Фолтън? - Зает съм.
Веднага се качвай горе! - Не, бароне, вие слезте долу!
Застреляй го, Ирина!
Само да сте мръднали, ще го прострелям в корема!
Хвърлете оръжието.
Доведете и другите.
Маркър...
Наглеждай ги, докато слизат и после приберете запасите.
Сложи ги в каретата.
Претърси дали няма още нещо.
Джонсън, помогни на Маркър.
Провери дали пушките им са празни.
Ще ни оставиш да умрем ли, Фолтън?
Ще ви оставим, а животът ви ще зависи от апахите.
Дайте ми пръстените си.
И вашите, бароне.
Не и семейният ми пръстен!
Пушките им са празни, амунициите са у нас.
Джонсън, ти караш каретата. Хакет, ти водиш конете.
Маркър? В каретата.
Взехме повечето храна, Фолтън, а какво ще правим с останалата вода?
Идвам с теб.
Джулия!
В каретата.
За бога...
Потърсете ме, ако стигнете някога до Мексико.
Да заредим пушките. - И да извадим храната.
Да ги заредим? С какво?! - Каква храна?
Шалако ни накара да ги скрием. - В сеното!
Съжалявам, бароне, това е всичката вода.
А кладенецът?
Бароне, някой идва.
Шалако е!
Изтеглиха се, Шалако. - Имаше дим.
Да, висок дим. - Фолтън избяга.
Кои тръгнаха с него? - Лутър, Маркър, Хакет и Джонсън.
А останалите? - Мъртви са.
Лейди Дагът тръгна с Фолтън.
Взеха всички коне, освен твоя.
Как е той? По-добре, но...
Приготви конете, тръгваме веднага.
Ще вървим пеш, така че не вземайте излишен багаж.
Имаме ли някакъв шанс? - Ще вървим пеш. Зависи...
Ще вървите между следите на каретата.
Фортът е в онази посока. Самоубийство е да вървим в другата.
Надявам се така да мисли и Чато и да спечелим преднина.
В това време ще стигнем платото.
Там има вода и от високото ще можем да ги удържим.
Поне за малко. - Той е прав, Фредерик.
Шалако...
Бъф, Рохас, елате тук.
Скрийте се зад онези скали.
Между следите!
Достатъчно. Хайде.
Скрийте се.
Проклет да си! Бяха само шестима!
А онези?
Не мърдайте!
До мръкване остават два часа. Да се възползваме от тях.
Движете се тихо.
Добре ли сте?
Мой ред ли е?
Съжалявам. Не можах да заспя.
Седнете.
Жадна съм.
Притиснете го към устните си.
Вода ли съдържа? - Нещо подобно.
Вие знаете от всичко по много, нали?
Достатъчно, за да оцелея.
Шалако... странно име.
На езика на индианците означава "Носител на дъжд".
Всеки път, когато навлизах в териториите им, заваляваше дъжд.
Сега май са направили магия за суша.
А какво е истинското ви име?
Мойсей Зебюланд Карлън. Майка ми обичаше да чете Библията.
Затова си останах Шалако.
А къде е г-жа Карлън?
Знаете, че не съм женен. - Откъде бих могла да знам?
Повечето жени го усещат инстинктивно.
Също както мъжете усещат кога една жена е необвързана.
Във Вашингтон познавах една генералска съпруга,
която от пръв поглед разпознаваше всички ергени в една стая.
Как е успявала?
Казваше, че разпознава особената им арогантност.
Това важи и за Фредерик. - Да, той е арогантен.
Каква съпруга би си избрал според вас?
Някоя от неговата класа, която да му даде силни синове.
А вие бихте ли се оженили някога?
Вие можете да живеете и без жена.
Налага ми се.
Аз съм мъж като всички други... - Не искам да зная.
Вие попитахте. - Но не искам да зная.
Разбира се, това е въпрос на избор.
Не.
Много бих искала да се любите с мен.
Но това е невъзможно.
Тук няма нищо невъзможно.
Не.
Защо? Фредерик?
Не разбирате. Не е заради него, а заради мен.
Ще развалим всичко. Ще го направим грозно.
Не бих могла да го понеса.
А ако просто си взема онова, което искам?
Бих ви убила. - Поне ще умра щастлив.
Ако нямаше надежда, нямаше да има проблем.
Но вие ни дадохте надежда.
Ако ви кажа, че такава няма, това ще ми помогне ли?
Това би било лъжа, нали?
За жалост, да, но не много голяма.
По-добре идете да поспите.
Понякога ми се иска да приличам повече на Джулия.
Тя си взема, каквото иска.
Ставай, Боски, съмна се!
Да тръгваме.
Ще направим почивка тук.
Това е платото. - Почти стигнахме.
Не съвсем. Това е задната му част.
Трябва да заобиколим каньона - имаме още 7-8 часа път.
И нито капка вода.
Там има много вода. - Защо не се изкачим оттук?
Невъзможно е. - Освен ако не сте планинска коза.
Изкачването пеш би било съвсем просто.
Вижте, бароне... - Не споря, само изтъквам фактите.
Може да не знам нищо за индианците и военните тактики,
но разбирам от планинско катерене.
Това е спорт за дилетанти.
Фредерик е изкачвал връх Юнгфрау.
Съвсем лесна работа е.
Имаме въжета. Би трябвало да стигнат. Височината е към триста метра.
Колко време ще отнеме? - Ако се водим от най-бавния...
Няма да ви забавя. Катеря се от дете. - Мисля, че имаше предвид мен, мадам.
Не обичам да се катеря, нито да изоставям коня си.
Колко време? - Около два часа или малко повече.
Индианците ще минат през каньона. - Ще спестим 5-6 часа, Шалако.
Какво чакаме?
Добре, разтоварете запасите и пуснете конете.
Добре, тръгвам.
Сър Чарлз, вие ще вървите най-отзад. Мъжете ще носят запасите.
Дами, опасявам се...
Съгласен ли си с мен, Карлън? - Тук вие сте на ход.
Добре, да тръгваме.
Какво има? - Не знам.
Дали не ни причакват? - Не виждам никого.
Искаш ли да яздиш напред с мен? - Може би по-късно.
Карлън? Готово.
Внимавай!
Добре ли си? - Да.
Хайде, Бъф.
Дръж сандъка!
Не гледай надолу!
Дръж ме, Шалако.
Леко.
Надявам се, че това беше храна. - По дяволите! Бяха патрони!
Индианци! Апахи!
Настигнали са каретата. - Остави ги. Качвай се.
Хайде, Карлън.
Добре, Бъфало, качвай се.
Значи го правите за удоволствие, а?
Възможно най-често.
Не пийте много наведнъж.
Внимателно.
"Лесна работа." - Как пък не.
Трябва да се върнем за изгубените патрони.
Обратно не се връщам!
Имаме оръжие, храна... - И вода.
Да, и много време.
Карлън, погледни.
Колко време имаме? - Няма да стигнат до мръкване.
Индианците не атакуват нощем.
Усвоявате бързо, бароне, но не можем да сме сигурни.
Да не подценяваме противника. - Разбира се.
Когато сте готови... - Хайде, Дагът.
Аз също съм жаден.
Ще отнеме малко повече време.
Вечерята е сервирана, господа.
Надявам се виното да е добре охладено.
Трябва да преминат през това открито пространство.
Би трябвало да минат оттук, но не можем да сме сигурни.
Ще ги подложим на кръстосан огън.
Дагът да прикрива тила.
Вечерята е готова, сър Чарлз.
Не, благодаря ви много.
Може би е успяла да избяга.
Тя никога не се е интересувала от мен.
Но аз... по свой си начин...
...обичах я много.
Ще се оттегляме ли, любов моя? - Разбира се.
В кралския апартамент ли сме? - Не, той е за мен.
Вие сте в президентския.
Лека нощ, сенаторе.
Знам, че не бива да говоря на испански, но това ме успокоява.
Красив език. Ще ме научиш ли някой ден?
Каквото и да става утре, с теб сме имали чудесни мигове.
Благодаря ти, Елена.
Ще проверя Бъф. Лека нощ.
Лека нощ, Шалако.
Странно име... Означава ли нещо?
Някой друг път, бароне.
Вижте ги, Фредерик, като влюбени на разходка.
Никога не съм допускал, че можете да сте романтична.
Самата аз не съм го подозирала.
Отивам да поема вахтата си.
Ирина, дори ако някога се върнем в Европа,
бих ви помолил да забравите предложението ми за брак.
Фредерик, това... - Не, мила моя.
Не искам да прекарате живота си в омраза към мен
заради тъпата ми упоритост.
Как да ви мразя, че постъпвате, както смятате за правилно?
Много сте великодушна.
Надали някога бих престанал да се мразя.
Бъф? - Да, Шалако?
Ела тук.
Добре ли си? - Да.
Вече са долу. Скоро ще са тук.
Какво ли правят там долу? - Чудят се какво ли правим тук горе.
Много са.
Колко пъти си виждал...
Какво?
"Да се къпе два пъти. "
Нали така каза?
Да.
Снощи ме желаеше.
А сега?
Да.
Идват, Шалако!
Шалако!
Аз съм Фолтън.
Стойте всички по местата си!
Добре, Фолтън, покажи се.
Защо дойде тук?
Наложи се да избирам. Пеш през пустинята без вода...
...или тук горе с теб и индианците.
Мислех, че ще се зарадваш на още един стрелец.
Как разбра, че сме тук? - Вървях след индианците.
Фолтън, къде е Джулия?
Мъртви са. Всички.
Долно копеле!
Дагът, връщай се на поста си!
Застани там, Фолтън.
За да ме убият пръв. - Именно, а аз ще гледам.
Майкъл, дай му патрони.
Шалако!
Спрете стрелбата!
Оттеглят се.
Шалако, оттеглят се, а битката едва започва.
Това не ми харесва.
Ще отида да огледам. Прикривайте ме!
Графиньо, видяхте ли? Убих трима!
Браво на теб, Мако! - И аз така мисля.
Сър Чарлз, убих...
Фолтън!
Елена, Ирина, донесете вода, моля.
Най-после... направих нещо... както трябва.
Какво стана, по дяволите? - И двамата са мъртви.
Мако, отивай на поста на Дагът.
Рохас, отдръпни се. - Как?
Какво...
Никой да не стреля!
Шалако, ние бие се.
Не!
Ще съм щастлив, кога умра, Шалако.
Шалако, не убива Чато!
Стига повече кръвопролитие.
Убий мен, Шалако!
Ти ме уби.
Полковник, оставиха ни коне!
Рохас... приготви се да погребем мъртвите.
КРАЙ
DVDRipped by sean_connery